Herrens år, 1901.
I Arga, en by i Ourenseprovinsen, härskar markisinnan Mariño-
- en spansk aristokrat och despotisk, grym markägare-
- över bygden. Hon gifter sig av konvenans för att få en arvinge-
- som sköter ägorna med fast hand, likt hon själv gör-
- men maken lyckas inte göra henne havande.
Markisinnan är otålig och promiskuös-
- och bedriver otukt förgäves med varenda könsmogen, frisk man.
Hennes make, en svag och blyg man som fruktar henne-
- gör ingenting för att förhindra det.
En kväll anländer en zigenarkaravan till byn-
- för att uppträda där.
Markisinnan blir förtjust i en zigensk knivkastare.
Efter ett misslyckat förförelseförsök-
- skickar hon sina män-
- för att kidnappa honom och ta honom till henne.
Hon kedjar fast honom i sängen, grenslar honom-
- och tar hans säd.
Sen, när hon äntligen tror sig ha lyckats-
- av rädsla barnets verkliga far ska avslöjas-
- förstör hon och hennes tjänare lägret-
- och dödar alla i karavanen:
Män, kvinnor och barn.
Innan zigenarens maka drar sin sista suck-
- förbannar hon markisinnan.
Nio månader senare föder markisinnan en stilig son.
Under sina första år växer han sig stark och frisk...
... men då han fyller tio år-
- slår förbannelsen till...
... och ondskan faller över Arga.
GAME OF WEREWOLVES
- Tomás, mormor här. Var är du? - Vet inte. Ungefär 20 km bort.
Huset har stått tomt i 20 år. Det är troligen nedgånget.
Vad ska du göra där? Stället är enormt.
Jag klarar mig, mormor.
- Varför gör de såna dumheter? - Det är en hyllning. En hyllning.
Jag är nog den enda kända personen som har bott där.
- Var inte dum. Du är inte känd. - För dem är jag en känd författare.
- För en roman som ingen läste! - Mormor, jag är ditt enda barnbarn.
Det är grymt att få stadens nycklar. Visst hade mina föräldrar gillat det?
De hade struntat i det, och det borde du också göra!
Du slutade åka dit när du var 15, med rätta. Det är onda trakter.
Jag tänkte stanna och skriva en till roman.
- Vad sa du? Jag hör inte! - Mormor! Hör du mig?
Vito! Pissa inte.
Helvete också! Fy fan...
Vito! Inte där heller.
Här bodde jag tills jag var 15.
I det här rummet.
Hela min barndom.
Så många gånger som jag har runkat i den här sängen.
Och det här är vindsvåningen. Jag var livrädd för att gå upp hit.
Kom igen! Gå in nu, din ynkrygg.
Ser du? Det är ingen här, din fegpropp.
Ingen alls.
Strålande! Möss.
Låt bli. Det är ohygieniskt.
Jag brukade bli så rädd.
Så är det när man är barn.
För mycket fantasi...
Fy fan!
Jag minns en dag...
Jag har aldrig varit så rädd i hela mitt liv.
Jag gick upp hit med Calisto, min barndomsvän.
Han berättade en historia om en häxa som bodde i garderoben-
- och åt upp lungorna på barn om de var för nyfikna och öppnade.
Det var som satan!
Jag blev så rädd att jag kissade på mig. Jag var 13 då.
Jag sov med mina föräldrar en hel vecka på grund av häxjäveln.
Vad är det? Vädrar du nåt?
Häxan?
Nej, det är ingen här, dummer.
Du är en mes.
Jävla damm...
Dina lungor! Ge mig dem!
Men först ska du ta mig! Ta mig!
Ditt svin!
Fan ta dig, Calisto! Du skrämde nästan ihjäl mig.
Pissade du på dig? Jag visste inte att du sov med föräldrarna.
Hur fan kom du in?
Genom trädgården. Jag har väntat här i flera timmar.
Är du byns dragqueen, eller?
Den var min mormors. Jag kastar aldrig nåt.
Jag ser inga pilgrimer. Går inte pilgrimsvandringen förbi här?
Jo, det gör den, men de tar väl en annan väg.
- Har du flickvän? - Jo...
- Nej, inte längre. - Lämnade hon dig?
Vi kom överens. Hunden är hennes.
Hon stack och du fick ta byrackan. Vilken subba!
Så var det inte, Calisto.
Kanske lite...
- Hur går det för dig? - Bra.
Jag ärvde min fars mark och traktor. Det är mitt jobb nu.
- Är du gift? - Vem då? Jag? Nej...
Alla tjejer har dragit till Madrid. Det finns knappt några får kvar.
- Hur länge stannar du? - Så länge det krävs.
Jag ska skriva en ny roman. Ska jag berätta?
- Vi kan väl ses om du stannar. - Jag jobbar. Jag har inte semester.
- Jo, vi kommer nog att ses. - Säkert...
TILLBAKA TILL MINA RÖTTER
Du är Mariño. Tomás Mariño, författaren.
- Rosas barnbarn. - Ja...
Vem är jag?
Din morbror Evaristo, för bövelen!
- Känner du inte igen mig? - Visst gör jag det.
Satan vad du har vuxit! Du har ju blivit en man.
För fan!
Lystring, allesammans!
Den här unge mannen är Rosas barnbarn.
Mariño, författaren.
Lille Tomás! Du har blivit stor.
Jag höll dig när du var liten. Så ofta som jag torkade dig i rumpan.
Minns du inte mig? Jag är Nica!
Nej, och jag vet inte hur jag har kunnat glömma det.
Kom, nu går vi.
- Vad vill du ha? - Ett glas tonic, tack.
- Vi har inte det. Vi har Pitusa. - Förlåt?
Pitusa, sodavatten.
- Drick nåt starkt. Du är ju vuxen. - Nej, det är inte det.
- Jag har lagt av. - Lagt av vad då?
- Med alkohol. - Varför då?
Det finns gott om alkohol här.
Paco, häll upp två glas orujo.
Nå, hur ser byn ut?
Precis likadan, va?
Utvecklingen har inte nått hit än. Det är nog bäst så.
Jag återvände hit för att söka mina rötter-
- och låta mig inspireras av det förflutna. Anropa min musa.
Vi har fortfarande telefonväxel här-
- men med lite tålamod kan du anropa vem du vill.
Är borgmästaren här? Jag vet inget om fredagens ceremoni...
Här har du honom!
Representant för AEP.
Argas enhetsparti. Jag har blivit omvald fyra gånger.
Oroa dig inte för fredagen.
Ett par glas vin, några tal och sen är det klart.
Och gäster? Nån från de lokala myndigheterna eller nån uppsatt?
Nej, så få som möjligt.
Invånarna, borgmästaren och...
...den kyrkliga auktoriteten. - Inte visste jag att du var...
Jag välkomnar dig, å byns vägnar.
Upp och hoppa, grabben!
- Vad gör du? - Vad gör du här?
- Väcker dig! Vi skulle ju äta lunch. - Fan, klockan är redan två!
Hunden har pissat ner parketten. Du rastar ju honom inte.
Varför måste alla i byn skrika så förbannat mycket?
Jag vet inte.
Du har en sjuhelvetes baksmälla, va? Förneka det inte.
Nej, men jag tror att de knäckte min rygg.
Jag läste din bok.
- Gillade du den? - Jodå...
- Men det var lite tung. - På vilket sätt?
500 sidor med två snubbar som snackar över en flaska likör...
...är ingen skrattfest direkt. - Det var en metafor för alkoholism.
Fast jag gillade den.
Även om jag inte läser mycket. Bara manualer för tröskor och sånt.
Förresten, när blev min morbror präst? Jag hade ingen aning.
Han är inte det. Prästen drog, han tog på kragen och sen var det klart.
Han är en religiös knäppskalle. Det är de alla.
Varför stack prästen?
Hålen leder till klostertunnlarna. Du hittar honom inte om han trillar i.
Bort därifrån!
Minns du all smörja de berättade för att skrämma oss-
- att tunnlarna var fulla av andar och förbannelser-
- så att vi inte skulle leta efter anarkisternas gevär?
De hittar fortfarande en massa skit från inbördeskriget.
En kille hittade dynamit.
- Funkar den? - Skulle inte tro det.
Jag minns att min morfar berättade en historia om en lada.
Han sa att ett 100 år gammalt monster bodde där-
- och att jag inte skulle gå i närheten, och jag trodde på det!
Jag tror att den låg här i närheten.
- Låt oss leta efter den. - Glöm det.
- Det blir kul. - Glöm det, sa jag.
Säg inte att du tror på den där smörjan.
Lyssna på mig, Tomás.
Det är inte som i stan här.
Folk är annorlunda, trakten annorlunda-
- och även det som händer här. Du ska inte skratta åt dem.
Vito! Nej!
Vito!
Var i helsike är du? Nedrans jycke...
Det här måste vara den ökända ladan.
Vad var det?
Det måste finnas en hund därinne. Eller hur?
Eller en tik, och du är kåt. Fåntratt...
Kom nu. Jag är trött på dig.
Du får inte följa med, pysen. Djur är inte tillåtna på ceremonin.
Bara morbror Evaristo, men inget mer.
Tomás, så kul att se dig!
- Varför är du här? - Satan, vilken megavilla ni har!
För att betala dina skulder?
Jag är här för ceremonin. Jag är ju din förläggare.
- Ringde min advokat dig, eller? - Varför inte lösa det som vänner?
Vi får prata om det de här dagarna, och vad du skriver.
Över min döda kropp...
"De här dagarna"? Vad menar du?
Jag tänkte stanna här så att vi kan lösa saker och ting.
- Stanna var då? - Här! Du har ju gott om plats.
Ärligt talat var jag tvungen att lämna Madrid. Jag har lite småproblem.
Bara inte polisen hittar mig så. Jag kastade till och med mobilen.
Har du satellit här? Det är en viktig match imorgon.
Kommer det brudar på festen? Jag tänder på brudar från byhålor.
Tog du med hela familjen?
Hej, morbror. Vad gör ni här? Är inte festen i rådhuset?
Vem är det där?
Min litterära agent. Det säger han, i alla fall.
Vad i helskota...?
Ta ner mig härifrån. Vad är det frågan om?
Vakna nu, Mario!
Vakna! Vakna nu, för fasen!
Han är sårad. Tillkalla läkare!
Släpp mig, för i helvete! Kom igen nu!
Är ni inte kloka, eller?
Ikväll...
...med Herrens nåd...
...kommer förbannelsen som har drabbat vår by under 100 år...
...att brytas. - Vilken förbannelse?
- Vad pratar du om? - Familjen Mariños blod...
...som tidigare var vår förbannelse...
...kommer nu att befria oss från det onda!
Låt oss be.
Vems blod?
Jag erkänner. Jag är rädd.
Jag pissar nästan på mig. Ni gjorde det jäkligt bra!
Släpp mig nu, snälla. Släpp mig!
Mario!
Vakna nu, för fan!
Vad tänker du göra?
- Var inte så grymma! - Jag är ledsen, min son.
Tänk på Jesus, om det är nån tröst.
Hans uppoffring räddade mänskligheten.
Din kommer att rädda en by.
Vilken uppoffring...?
Vilken jävla smäll! Jag slog nästan ihjäl mig.
- Var är vi nånstans? - De kastade ner oss i en grotta.
- Vem då? - Byborna!
- Varför då? - Du kanske är skyldig dem pengar.
Bara om de har investerat i ljudböcker för döva.
Har du en tändare?
Titta! Det är nog ett kyrkoljus eller nåt.
Vilket skumt ljus!
Det är ju dynamit! Från inbördeskriget.
- Är det här en tidstunnel, eller? - Håll truten! Ta den här.
Håll i den.
Rör ingenting!
Skäll inte.
Hitta Tomás, Vito.
Var är han? Hitta honom.
Nej, Vito!
Inte den vägen.
Inte den vägen. Hitta Tomás!
Ge mig en smäll. De drogade mig. Jag känner av det fortfarande.
Ge mig en smäll så att jag kvicknar till.
Du är ju dum i huvudet!
- Skulle jag inte ge dig en smäll? - Bara en örfil.
- Ska jag ge dig en till? - Nej, det är bra.
Det gläder mig att kunna stå till tjänst.
Sa de varför de gjorde det?
Nånting om en förbannelse och Mariños blod. Jag fattade inte.
- Mariño! Fan ta din familj! - Där fick du för att du kom hit.
Det måste vara de gamla klostertunnlarna.
Det känns tryggt att det är helig mark.
- Din by är inte så värst gästvänlig. - Tyst! Sluta gnäll!
- Det här är kusligt. - Jag skiter nästan på mig.
Herre min jävel! Inser du var vi är?
Jag hoppas att du vet vad du gör.
Herregud...
Vad fasiken är det där?
Vet inte. Det ser ut som...
Det ser ut som en människokropp eller ett djur.
Det stinker.
Kanske ett vilt djur... En mullvad eller en mård.
Fy fan...
Det där ser ut som ben.
Det är nog råttben.
De är för stora.
- Se efter. - Gör det du.
- Det är din stad. - Nej, Madrid är min stad.
De gav dig stadens nycklar, inte mig. Jag får ju inte röra nåt.
- Skitstövel! - Kom igen! Var inte feg.
Ta bort säckväven.
Släpp! Bort från mig!
- Hjälp mig, Mario! - Rör honom inte!
Vad är det där?
Spring! Spring!
- Kommer han? - Titta inte bakåt. Kom nu!
Hitåt!
Facklan!
Tänd den! Med tändaren!
Calisto! Hjälp oss!
- Greppa tag! - Dra upp!
Dra upp!
- Vad i helvete var det där? - Tyst! Vakterna hör dig.
Hur kan jag vara det? Vi blev jagade av en vandrande tvåmetersvarg!
Håll tyst, för i helvete!
Du såg honom! De där tänderna, och stanken!
- Fan, en örfil hade räckt! - Vi måste gå.
- Annars slänger de ner oss igen. - Tänk om han tar sig ut?
- Hålet är nog för djupt. - Jag vägrar gå ner och se efter.
Kom, nu drar vi! - Kom igen, Vito!
Evelio?
Var fanken är du?
- Vad i helsike är det som händer? - Det är förbannelsen.
Vilken förbannelse?
Din familjs förbannelse.
För 100 år sen styrdes byn av din mormorsmor, markisinnan Mariño.
Min mormors moster?
Hon var en vidrig, elak häxa.
Hon ville ha barn, men hennes make kunde inte...
En kväll kom en zigenarkaravan.
Hon blev förtjust i en, kidnappade honom och tog honom.
- Satte hon på honom? - Sen dödade hon honom.
Och hela karavanen.
Zigenarens maka förbannade din mormorsmor innan hon dog.
När hennes son fyllde tio förvandlades han till en varg-
- och byn drabbades av död och olycka.
Bara när 100 år har passerat, exakt 100 år...
...och odjuret slukat en Mariño av manligt kön av samma blod-
- hävs förbannelsen och odjuret återtar sin mänskliga form.
Men om det inte sker-
- kommer en ännu värre olycka att drabba byn.
- Vilken skröna! - Så usel att den måste vara din.
Ni såg det med era egna ögon.
I 60 år har odjuret terroriserat och dödat över 100 bybor.
För 40 år sen lyckades de fånga det och låsa in det i ladan.
- Varför dödade de det inte? - För förbannelsen.
Följer man inte zigenskan ord, så lär nåt ännu värre ske.
Varför har inte jag fått höra det under alla mina år här?
Det är en hemlighet. Bara lokalbefolkningen vet om det.
Alltså, de har väntat att 100 år ska passera-
- och nu bjuder de hit mig så att besten ska äta upp mig.
Det är 100 år sen ikväll.
Det var som fan...
Det är vansinne! Varför åt han inte upp min morbror Evaristo?
Han är ingen Mariño. Han är från din farfarsfars sida.
Varför dog han inte av hunger om han var inlåst så länge?
- De matade honom. - Med kål och fläsk, eller?
- Bybarnen! Han åt upp bybarnen! - Nej, var inte fånig nu!
Nej.
De kastade ner nån förirrad pilgrim. Pilgrimsvandringen passerar ju här.
Hur länge har du vetat det här?
Min mamma berättade innan hon dog.
Varför sa du inget? Tänkte du låta dem döda mig?
Jag visste inget. Jag fick bara veta det ikväll.
- Varför varnade du mig inte? - Varför?
I 15 år var du min bäste vän och sen försvann du bara en dag.
Inga telefonsamtal, inga brev - ingenting!
Du betedde dig som en skit. Varför ska jag bry mig?
För att det är fel att döda, även om det inte är överlagt?
Som sagt, jag visste inte att de tänkte offra dig.
- Jag fick veta det för sent. - Ni är alla rubbade i huvudet här!
Jag bor faktiskt här.
Odjuret åt upp mina morföräldrar. De dog inte i en brand, som det sas.
Det är hemskt, men jag fick ingen chans att ge mig av. Ingen alls!
Varför är det bara gamlingar kvar?
Barnen växer upp och skickas till stan.
Folk här vill bara skydda Arga.
Säg vad du vill, men jag tänker ringa polisen.
- Var är telefonen? - På övervåningen.
Det är korkat att ringa polisen.
- Vem fan är du? - Mario Zabardiel, känd förläggare.
Jag ger ut böcker, videoböcker och ljudböcker...
- Växeln svarar inte. - De vet att vi är vänner.
Jag ville inte bli inblandad. De övervakar mig helt säkert.
Hur som helst, nu är odjuret inspärrat i grottan.
Om jag skulle sitta i en grotta i 40 år så skulle jag också vara ilsken.
Ännu värre om jag fick en gravsten i huvudet. Jag förstår odjuret.
- Vad är det? - Lägg av! Det stinker as!
- Det var inte jag! - Visst, det var grannen Gervasia.
Det var inte jag, sa jag!
- Vart ska du? Stanna här! - Var tyst och ligg still.
- Men... - Var tyst, för bövelen!
Får jag prata nu?
Du glömde patronerna!
Ska jag ta ner dem?
Snälla, gå härifrån. Gå nu...
Leta överallt.
Odjuret flydde och dödade fyra personer.
Förbannelsen är alltså inte bruten och dina vänner rymde visst.
Du hjälpte dem väl inte, hoppas jag?
- Jag varnade dig igår. - De är inte mina vänner.
Mariño har ignorerat mig i 15 år och jag känner inte den andre.
Du kan kasta dem i floden, för jag bryr mig inte.
Vito!
- Vad gör den där byrackan här? - Hundjävel!
Det är Tomás hund. Han irrade runt helt ensam.
- Jag tänker behålla honom. - Ingen däruppe.
- Ingen här heller. - De kan inte ha kommit undan!
Vi har förstört deras bilar och blockerat alla utgångar.
Vi kommer att hitta dem.
Vi söker vidare!
Varför står du där och glor? Du följer med oss.
Lämna inte huset. Jag ska försöka ringa polisen.
Vi har vänt på varenda sten. Inte ett spår.
Odjuret kanske åt dem.
Om odjuret hade ätit Mariño, så hade det inte gått till attack igår.
- Var är odjuret, då? - Det återvände nog till ladan.
- Det vet inget annat säkert ställe. - Då dödar vi det!
- Och förbannelsen, då? - Den kanske inte slår in.
Vänta lite, jag hänger inte med. Vilken förbannelse?
Den som inträffar om vi inte bryter förbannelsen.
Det fanns en förbannelse, och nu...
Det kan ske en till förbannelse om vi inte bryter den första.
Vi vet inte vad förbannelsen är.
- Vilken då? - Den andra!
Håll klaffen nu, för fan!
Om odjuret inte åt upp Mariño, så har vi misslyckats.
Så vad spelar den andra för roll?
Vad den än må vara, så kan den inte vara värre än den första.
Jag anser...
...att vi ska döda odjuret.
Det är Guds vilja.
Vem ska gå ner?
Du.
I helvete heller!
Gå ner eller så får du en kula i magen.
Vem är du?
- Är din polare besatt av får, eller? - Varför då?
Den funkar inte bara för att du stirrar på den.
- Akta min macka. - Tyst!
- Du trampar på den! - Tyst!
- Mormor? - Tomás? Hör du mig?
De tänker döda oss! Skicka hit polisen!
Va? Jag hör inte!
Det finns en varulv här! Ring polisen!
- Jag hör dig inte. - Ditåt!
Mormor!
- Tomás? - Ring polisen.
Nej, ditåt. Fan också, se upp!
Vi är i fara! Du måste hjälpa oss.
- Tyst med dig! - Jag pallar inte...
Mormor? Helvete också!
- Hördu, mina svålbitar... - Skit i dem!
Dra upp mig!
- Det är ingen där. - Det är omöjligt.
Gå ner själv och se efter.
Snart skymmer det. Odjuret lär attackera igen.
Klockan halv åtta samlas vi alla i baren.
I natt ska vi tillsammans spåra odjuret.
Oroa dig inte. Jag ska ta dig härifrån.
- Det är jag. - Var är vakterna nånstans?
De gick. Det är utegångsförbud till midnatt.
- Ringde du polisen? - Det gick inte.
- Fick du ingen signal? - Inte ens ett pip.
- Vem är ungen? - Jag vet inte riktigt.
Han var nere i grottan. Han kan vara odjuret.
Du kan inte mena allvar.
Har du en skruv lös, eller? Varför tog du hit honom?
- Vad skulle jag göra? - Döda honom! Han är ju odjuret!
Döda honom du.
Kom igen, skjut honom. Han står ju här.
Nej, titta inte på mig.
Jag har inga barn, men jag har fadderbarn i Guatemala.
- Eller Peru. - Fan...
Vad gör vi, då?
Snart blir det mörkt-
- och då kommer busfröet Dennis här att förvandlas till ett monster.
Dessutom vill hela byn döda oss.
- Jag har en idé. - Vad då?
Lyssna nu...
För att bryta förbannelsen ska odjuret äta upp en Mariño. Visst?
Lysande, Einstein!
Ska ungen äta mig med potatis, eller?
Så vitt jag vet så har ingen sagt att han måste äta upp dig hel.
Det räcker nog med ett finger.
Ett finger... Hörde du?
En brutal men intressant idé.
- Är ni helt från vettet? - Kom igen, skär av ett finger!
Vi överanvänder våra tummar. Eller var det tvärtom?
- Ta lillfingret. - Jag skjuter den som närmar sig!
Det är inte laddat.
Din arsel!
Eller om du föredrar en annan kroppsdel. Kanske ett öra...
- Du får själv välja. - Era svin!
Släpp mig!
Lugn! Många kända författare saknar ett finger.
- José Cela, Wells, Gloria Fuertes. - Vad fan säger du?
- Släpp mig, för i helvete! - Cervantes hade bara en arm.
Det finns två metoder.
Antingen den lätta eller den svåra. Vilken föredrar du?
- Då blir det den svåra. - Vill du ha en slurk?
Vänta!
Vad är det nu?
Inte fingret! Jag kan inte skriva då. Ta en tå istället.
Nej, vi behöver gå mycket och troligen springa härifrån.
Det är svårt utan tå. Du behöver inte fingret för att skriva.
Du gör nog läsarna en tjänst.
- Mario har rätt. Slappna av. - Satans slaktare!
- Du kommer att bli en hjälte. - Ett, två och...!
Herrejävlar!
Vad hände med tre, ditt svin? Alkohol!
Fan ta er allihop!
Och fan ta min gammelmormor och alla mina släktingar!
Vi får väl ge det till ungen.
Det är lite läbbigt när det är så där rått.
Har du vitlök och persilja?
- Kom tillbaka med det! - Vito!
- För fan, Mario! - Förlåt...
Akta mitt finger!
Vito, kom ut därifrån!
Han åt upp rubbet.
Han lämnade inte ens ett nagelband.
Vad gör vi nu?
Rötter...
Jag är författare! Hör ni det? Författare!
Hur i helvete kan jag skriva utan fingrar?
Klaga inte. Hawkins skriver med rullstol.
Hunden...
Ge det andra fingret till hunden.
Ni kan ge ungen mina pungkulor om ni vill.
Ät upp det! Det är jättegott.
Ät det. Ta upp det och ät det!
Ta det... Mums, mums!
Det är så mumsigt!
Jättebra!
Kom igen, det är inte så illa. Du har ju tur.
Inte många kan säga att de såg på medan de blev uppätna.
Hade inte du slutat dricka?
Ungen åt upp det.
Vad gör vi nu?
Nu, efter mina fingrar, kan ni två käka upp min balle.
I skymningen vet vi om det funkade. Halv åtta ska alla mötas i baren.
Vi väntar här tills dess så att kusten är klar.
Vi ska förbi den gamla tågstationen. Stigen bakom leder till grannbyn.
Svenskar är också bra på avsugningar.
Jag kokar lite kaffe.
Med mycket salt!
Lite salt på ollonet. Så smaskigt!
- Skulle inte ni mötas i baren? - Den är stängd. Dödsfall i familjen.
Snälla, lyssna på mig.
Ni kan släppa dem.
Här är odjuret. Han var i grottan.
Nej, gör honom inte illa!
Vi gav honom Tomás finger och han åt upp det.
Förstår ni inte? Odjuret åt Mariños finger-
- så förbannelsen är bruten.
Mario och Tomás tänker inte berätta nåt.
- Vi lovar. - Jag svär vid mina barn.
Hur vet vi att förbannelsen är bruten och att han inte blir ett odjur igen?
Jag är inte hundra på det.
Vi får vänta tills det blir natt.
Nu ska vi se om det är sant.
Jag hoppas att du har rätt.
Ser ni? Vad var det jag sa?
Förbannelsen är bruten.
Det ser så ut.
Men för säkerhets skull-
- tänker vi döda era alla ändå.
Förbannelser är ofta oklara, så man vet aldrig.
Det är bäst att inte lämna några vittnen. Det är Guds vilja.
Vad fan är det som händer?
Förbannelsen för att förbannelsen inte är bruten!
Och mitt finger, då?
Vi gjorde det för sent. Dagen efter att 100 år hade passerat.
En sketen dag!
Jag besöker aldrig mer en by! Åt helsefyr med turismen på landet!
- Mormor! - Fort, hoppa in!
På med bältena.
- Vad gör du här? - Jag visste att nåt var på gång.
Mormor? Trevligt att träffas. Det är krut i kvinnorna i er släkt!
- Varför sa du inget? - Jag trodde inte på förbannelsen.
Se upp!
Jag är ju här nu.
Hade du sagt det för en månad sen, så hade vi sluppit det här.
Bort, din lopphög!
Jäklar!
Gasen i botten!
- Är det verkligen läge för musik? - Jag har inte gjort nåt!
- Rakt fram, frun! - Kalla mig Rosa.
Jag tror att de är borta nu.
Nej! Vito!
Vänta!
Gasa nu, mormor!
Satan!
- Jävla skit! - Ut allihop! Spring som fasen!
- Stäng alla fönster och luckor! - Snabbt!
Håll emot!
Jag tror att de har gått.
- Allt är stängt på övervåningen. - Här med.
De lär återvända. De är hälften djur, hälften människa.
De må vara bybor, men de har ändå lite hjärna.
Jag ringde polisen, men de vägrade komma.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Hur förklarar man det här utan att bli inspärrad på ett dårhus?
Varför ska vi till Arga? Det händer ju inte ett smack där.
En dam ringde och sa att det kanske var nåt på gång där.
Eftersom vi är poliser, Joaquin, så ska vi åka dit och kontrollera.
"Kanske".
Jag kanske vinner på lotteriet så slipper du se mig mer.
"Nåt"? Är det ett brott, ett bröllop, ett dop eller en nattvard?
Hörni...
Förbannelsen, alltså den andra eller vad fan den nu kallas-
- drabbar bara byborna, inte sant?
Varför har den inte drabbat dig?
Din jävel! Din galiciska varg!
- Jag bara skojade! - Försöker du vara lustig?
Jag är ledsen, frun.
Jag är inte född här.
Mina föräldrar var på smekmånad när jag föddes.
- Men om de var på smekmånad... - Lägg av nu, Mario.
Vem är det här barnet?
Om vi har rätt, så är han markisinnans son.
Du har rätt. Han är min kusin.
- Hur vet du det? - Han kände igen den.
Den var hans mammas.
- Förbannade varulvar! - De har käkat upp ljusen.
Om jag bara vann på lotteriet...
Är det inte bättre än att sitta på stationen och skriva rapporter?
Nej, för stationen är uppvärmd-
- och där behöver man inte snåla med bränsle.
Dessutom sänder de "Francotiden - så upplevde vi den" ikväll.
Vad var det jag sa? Här händer inte ett smack.
Ingen är ute och alla ljus är släckta. Det är nåt märkligt.
De kanske sover allihop.
Vad fan är det där?
Jag är inte säker, men jag skulle säga att de är...
De är varulvar!
- Men varulvar existerar inte! - Det är vad du tror.
En hel del av 1800-talslitteraturen handlade om varulvarnas existens.
Vem säger att Lovecraft, Poe och de andra-
- inte hämtade inspiration från verkligheten utan fantasin?
Är du litteraturvetare, eller?
Vad ska vi göra?
Rapportera till stationen, så klart.
- Det var det jävligaste! - Ta det lugnt.
Sänk pistolen.
Hallå där! God kväll.
Stanna där ni är med händerna över huvudet.
- Tack så mycket, grabbar. - Vad sysslar du med?
Vi vet inte om de är våldsamma. Jag vill ge dem en chans.
- De är inte fredliga. - Nej, det är de inte.
Utmärkt, Joaquin.
Du har troligen skjutit sönder motorn och radion.
- Ännu en disciplinåtgärd. - Gör dig själv en tjänst.
Hoppa inte över skottövningarna nästa gång.
Dags att springa.
Och inte heller fysträningen.
Den bästa taktiken är att överraska fienden.
Inte för att få dig att tappa sugen-
- men är inte pålar för vampyrer?
Vi har ont om silver till kulor och det finns inget vigvatten här.
Nej, det är en bra idé. Dessutom håller det dig sysselsatt.
Det är gryning om tre timmar.
Om vi lyckas hålla ut, så kan vi ta oss ur det här.
Kom hit, Tomás!
Ledsen, men pålar är för vampyrer.
Min morbror skrev den här boken. I boken talar han om förbannelsen.
Efter allt som hände blev hans fru dödad av en arg folkmassa.
Hon tog sin yngre bror och min far och lyckades sen fly.
De åkte till Madrid där mina föräldrar möttes och jag föddes.
- Vad hände med markisen? - Han dog ett par år senare.
Innan han dog berättade han hela historien för min far-
- som utredde förbannelsen.
Zigenarna var från Rumänien-
- och zigenaren som låg med min moster hade lykantropi i släkten.
Han hade vargblod i sina ådror.
Diego var en korsning av två raser. Hälften varg, hälften pojke.
- Diego? Heter han så? - Lille Diego.
- Han är din äldre kusin. Helt galet! - Han är över 100 år gammal!
- Varför har han inte vuxit? - Det kan bero på förbannelsen.
Han förvandlades inte i natt, så han är nog befriad från den.
- Vad gör vi med honom? - Tar honom med oss, så klart.
- Är du tokig, eller? - Varför inte?
Det var inte hans fel. Det var min förbannade moster.
Stackaren har varit ett offer hela sitt liv.
Raskorsningen fick mig att tänka på en lustig historia.
- Varför kom jag inte på den förut? - Vilken då?
Historien handlar om en pojke i en by och ett får.
Du svor att inte berätta!
Min kompis här, när han var liten, var vrålkåt en vinter.
Håll klaffen!
Så en natt, fräck som fasen, gick han in i sin fars fålla och kn...
- Förlåt, han älskade med ett får. - Det är en lögn!
Men det var inte det värsta. Efter ett par dagar...
...blev tackan dräktig och han trodde att det hans fel.
- Inte framför din mormor! - Han sov inte på två månader.
Han trodde att tackan skulle få ett mutantlamm.
Hälften lamm, hälften bondtölp.
Det var länge sen. Vi gjorde hemska saker i byn då.
Det är inte så illa. Vem har inte runkat av sitt husdjur?
- Jag hade en hamster... - Tyst!
Det kommer från vinden.
Det kanske är en mus. Vito åt en häromdagen.
Är det en hamster, så kan han gå upp. Låt oss se efter.
- Menar du allvar? - Är du fortfarande rädd för vinden?
Så är inte det, mormor.
- Jag var uppe häromdagen. - Du sket nästan på dig.
Kom nu, Indiana.
- Vad är det? - Tyst! Hör du inte?
- Vad då? - Lyssna noga!
Din flickvän är tillbaka från de döda för att hämnas.
Din jävel!
Hon tog med sig er son, människofåret.
Han är vuxen nu. Han är en stor pojke.
Han har dina ögon och dina polisonger.
Han har...
- Jag tror inte att de hörde oss. - Kommer dörren att hålla?
- Skjut upp den! - Jag klarar det inte!
Mina fingrar!
Nu drar vi härifrån!
Jag har en idé.
- Bollen! Ser ni den? - Vad gör du?
Ser ni den? Apport!
De har ju samma gener...
Ut med er, fort! Jag täcker er.
Skynda!
- Spring nu! - Till kyrkan, fort som fasen!
Spring! Spring!
- Vad hände med huvudet? - Jag sköt mig själv.
Jag sköt mig bara i skalpen för att lura dem att jag var död.
Bättre att förlora lite hud och hår än att bli uppäten av varulvar.
Inte sant?
Just det! Jag borde ha täckning här.
Skit också...
Det här är en helig plats.
De kan nog inte ta sig in här. De är ju förbannade.
Ta skydd.
Mario!
Sprid ut er.
Nej!!!
Ta bort honom! Ta skydd bakom altaret.
Ta bort honom!
Titta vad jag hittade.
Den är från inbördeskriget. Tunneln leder till vinkällaren.
Gå ner ni. Jag håller tillbaka dem.
Vi har inte tid för tjafs! In med er!
Jag kommer efter er.
Jag förstår vad du tänker göra. Dynamiten fungerar nog inte.
- Gå nu. Se efter pojken. - Lycka till!
Tror ni att den blir dålig som yoghurt? Era håriga grobianer!
Fortsätt spring!
- Och Tomás? - Där är utgången!
Brinn! Brinn, för i helsike!
Dra upp!
Tomás? Var är Tomás?
Tomás?
Tomás lever! Hjälp mig!
Greppa tag, Tomás! Greppa tag!
Släpp inte!
Jag har dig! Släpp inte!
Min arm!
Prata med mig!
Diego?
Håll ut.
Tack.
- Hur är det? - Ingen fara.
- Hur visste ni? - Vi såg branden.
Vi ringde er enhet och ni svarade inte.
Vad hände här egentligen?
Vänta tills du läser min rapport. Du lär inte tro det.
Nu måste vi gripa alla bybor. I alla fall de som är kvar.
Mario! Hur mår du?
Jag kan nog inte spela fotboll igen. Inte stå i mål, i alla fall.
Det blir svårt att spela piano, fast det kunde jag ändå inte.
En sak till.
Om polisen frågar, så säg att jag heter Sanz, Alejandro Sanz.
Det finns många som heter så.
Snälla...
- Kan ni rädda honom? - Vi ska göra vårt bästa.
Tack, Tomás!
Och han med, så klart.
Er fru?
Det stämmer.
Varje år på hennes dödsdag kommer jag hit och lägger blommor.
Jag beklagar sorgen.
Tack ska du ha.
Blommorna är vackra.
De kostar en förmögenhet, men hon är värd dem.
Mitt liv är så tomt sen hon gick bort.
Inte en dag passerar utan att jag tänker på henne.
Hon var ljuset i mitt liv, solen i min trädgård.
Jag är ingenting utan henne.
Det finns inget kvar för mig här.
Jag ber till Gud att jag snart ska få förenas med henne.
Ligger nån av dina nära och kära här intill?
Hallå?
Du är hemsk.
Vad gör vi åt vårt lilla problem?
- Vilket problem? - Vi blev båda bitna av en varulv.
Enligt legenden förvandlas man till en varulv om man blir biten.
Hur kan ni tro på den där smörjan?
Inte så konstigt, med tanke på vad som hände.
Vito!
Först ska vi se om ni har blivit smittade.
- Ikväll är det fullmåne. - Varför binder du oss?
Om ni blir varulvar, så kommer ni inte vara så snälla mot mig.
Vad tänkte du göra om vi blir varulvar?
Jag vet inte. Vi får improvisera.
- Är du fortfarande sur för fingret? - Nej, det är lugnt.
Det är bara för säkerhets skull.
Känner ni nåt?
- Ingenting. - Min näsa kliar.
- Smakade du på fingret, eller? - Nej.
Bara en liten bit för att se om det fattades salt.
Jag med. Det betyder att vi är skyddade från förbannelsen.
- Därför händer ingenting med oss. - Du har nog rätt.
Du kan släppa oss nu. Vi är inte smittade!
- Vad är det med honom? - Kom igen, Tomás!
Du blev väl inte biten, va?
Kom igen! Jag har redan dragit det där skämtet.
Tomás!
- Fan, fan, fan! - Han sa inte ett knyst!
- Jävla skit! - Tror du att han minns oss?
Biter han så lär han minnas smaken och att vi skar av hans fingrar.
Vad i helskota gör vi nu?
Vi ger upp. Vi låter honom bita oss så att vi också blir varulvar.
Vi bildar en liten flock.
Jag kan inte vara en varulv med en arm!
Vi strövar runt på landsbygden och terroriserar lokalborna.
Vi förökar oss och överfaller fårskockar.
- Inget hundliv direkt. - Du är galen!